-Tror du, at han myrdede pigen? -Ja.
-Hvorfor? -Fordi han er væk.
-Savnet, sagde du til mine kolleger. -Ja. Jeg sagde, at det var slut...
...og at jeg ville kræve dna-test fra mændene i Lilas liv.
Men du nævnte ikke hans navn for anklageren.
Min kollega havde lige afsløret, at han havde en affære.
Jeg ville tro på, at testen ville udelukke ham som faren.
-Opdagede du først affæren i aftes? -Ja.
-Hvor længe varede den? -Sommeren over.
Jeg havde da en mistanke.
Han var hendes lærer, og hun var smuk.
Men jeg vidste ingenting med sikkerhed.
Da jeg fortalte, hvad jeg havde gjort...
At jeg ville fortælle sandheden om ham, blev han vred.
Din beskidte, modbydelige luder.
Så jeg vidste, at han havde sex med hende, og sikkert havde myrdet hende.
Du genkendte altså ikke billedet, da det blev offentliggjort?
Nej. Kvinder er ikke som mænd.
Vi er ikke besat af hver en detalje af vores elskeres kroppe.
-Forlod du huset efter skænderiet? -Jeg kørte hjem til en ven...
...og blev der, til jeg faldt til ro.
Efter nogle timer tog jeg hjem.
Sam?
Jeg...
Sam!
Jeg håbede, det ikke var sandt... at han ikke havde gjort pigen fortræd.
At vi kunne ordne det.
Jeg er virkelig ked af det.
Vær ikke det.
Men da jeg kom hjem...
Det var ikke meningen.
-...var han væk. -Så du antog, at han var stukket af.
Han kval hende, så vi slog ham. Jeg slog ham.
Jeg ville afsløre sandheden. Ville I ikke stikke af?
Hør efter og gør, som jeg siger. Flyt liget. Han kan ikke blive her.
Krone.
Jeres dna er under hans negle. I må brænde liget.
-Vi henter liget og hvad så? -Vi brænder det.
Så dumper I resterne.
Det her er en dårlig idé.
-Du får skylden. -Tænk ikke på mig.
Kom hjem, så vi kan være sammen.
-Er du sammen med Sam? -Nej. Hvad er der sket?
-Professor Keating... -Nej. Det, I gjorde, var nødvendigt.
Han myrdede pigen og fortjente at dø.
Stol på mig.
Jeg trak jer ind i det her. Jeg skylder jer at hjælpe jer ud af det.
Gør nu, som jeg siger.
-Vennen, du besøgte. Hans navn? -I kender ham. Nate Lahey.
Han blev fyret fra jeres afdeling, da chefen opdagede vores affære.
-Hvordan gik det? -De indkalder dig og de studerende.
Bliv her.
-De spurgte, hvem jeg var sammen med. -Det gør ikke noget.
-Nogen anelse om, hvor han er? -Nej. Og de siger ingenting.
Det er normalt. Det ville jeg heller ikke gøre.
De finder ham. Bare rolig.
Jeg ringer senere.
-De ved ingenting. -Jaså? Hvorfor skal vi så afhøres?
Vi arbejder i hendes hjem! Vær rolig og hold dig til historien.
Hvordan ved vi, at hun ikke udpeger os? Hun ved måske alt?
Universitetsbetjenten kan have ringet...
Hvad, hvis én af os bryder sammen? Forhandler en mildere straf?
Så giver resten af os den person skylden.
Det er fire mod én. Tænk ikke engang tanken.
-Mor er hjemme. -Hvad laver I her?
Politiet bad os vente udenfor. Vi ville ikke være i vejen.
-Får vi dispensation fra eksamen? -Ikke på vilkår, frk. Pratt.
Hr. Gibbins, mit kontor.
-Deres paranoia ses på lang afstand. -Er det underligt? Lad mig sige det!
-Nej. -Hvis de ved, at du hjælper os...
Jeg hjælper mig selv! Jeg fandt min utro mand død på gulvet.
Hvem tror du, politiet mistænker først?
Jo mindre de ved om min indblanding under forhøret, desto bedre.
-Det gælder også Rebecca. -Hun ved ingenting.
Godt. Se, hvad der skete sidst, du afslørede vores hemmeligheder.
Du... Alting ordner sig.
Dna-testen vil vise, at Sam er faren-
-og computeren, at han befandt sig på taget.
-Og ellers? -Bare rolig.
Vi får tiltalen mod Rebecca frafaldet.
Se på mig. Jeg har set, hvor stærk du kan være.
Du må være stærk nu. Hjælp de andre.
Her. Sams ring. Jeg tog den af, inden vi...
Jeg tænkte, at du måske ville have den.
Tak.
-Ja? -Du må hellere komme.
-Vent udenfor. -Det er i orden, Frank.
Jeg beklager din mands forsvinden. Er det 15 timer nu?
-Tror du, at jeg bluffer? -Du kan ikke lide oddsene i retten...
...og gør alt for at vinde. Spiller du den forsmåede kvinde?
Jeg har fået at vide, at min mand havde sex med mordofret-
-og du håner mig? Gå nu, eller jeg smider dig ud.
Din mand myrdede ikke Lila Stangard. Det var frk. Sutter og hr. O'Reilly-
-og jeg vil gøre alt i min magt for at bure dem inde.
Vi ses i retten, børn.
Hvor befandt du dig i aftes?
I min lejlighed med studiegruppen. Vi har eksamen.
-Hvad lavede I bagefter? -Gik til bålfesten.
Så I hr. Keating?
Tag den!
Nej. Sidst, jeg så ham, var for to dage siden.
Vi arbejdede på en sag. Han kom hjem.
Opførte han sig anderledes?
Ærligt talt tog jeg aldrig videre notits af ham.
Jeg havde travlt med at forberede forsvaret for Rebecca Sutter.
Forresten bør I vide noget. Rebecca er min kæreste.
-Er du kæreste med en klient? -Professor Keatings klient.
Det er ikke ulovligt.
-Rebecca, jeg vil sige undskyld. -For hvad?
Jeg burde være gået til politiet om Sams affære tidligere.
Fortalt, at han var manden på fotoet. Så var tiltalen blevet frafaldet.
Du troede, han var et godt menneske.
Jeg får tiltalen frafaldet. Forhåbentlig før retssagen.
-Det lover jeg. -Godt. Tak.
-Er du sikker på, hun ikke ved det? -Selvfølgelig.
Hun sagde undskyld. Det er ikke just hendes stil.
Hun ved ingenting.
-Hvad? -Hvorfor flipper du ikke ud?
-Det gør jeg. -Nej, du er, som du plejer.
Det får mig til at flippe ud.
Selvfølgelig er jeg bange. Men hvis frygten tager over, er det slut.
Vi skal nok klare os alle sammen.
Jeg bør da være nervøs. Jeg var her for at lede efter trofæet.
Tænk, hvis der er en forbrydelse bag, og de mistænker mig?
Hyr hellere en advokat.
-Professor Keating. -Vi har travlt.
Retssagen indledes om tre dage, medmindre tiltalen frafaldes.
Hvordan klarer vi det?
Vi må bevise, at min mand myrdede Lila Stangard.
Først fastslår vi motivet.
Er det tilladt? Anklageren vil skaffe prøver af Sams dna.
Ja, men vi må have bevismateriale. Så får retten dem analyseret.
Vil du ikke takke mig?
For trofæet? Fjolset slugte den råt.
Jo. Tak.
-Du havde en kæreste, Frank. -Langdistanceforhold. Og din kæreste?
Jeg løj for ham, ikke dig. Det er anderledes.
-Jaså? -Det er slut mellem os, så hold op.
Så beviser vi, at Sam befandt sig i Philadelphia på mordaftenen.
Vi ved, at han forlod hotellets parkeringskælder i New Haven.
Vi må bevise, at han kørte tilbage samme aften.
-Hvad tager du nu? Adderall, heroin? -Jeg søger hjælp efter eksamen.
Chefens mand er morder, så du er lidt stresset.
Fyren, som var her... Ham med de store biceps, var ikke her i aftes.
Da du havde din narkopsykose? Nej. Mine kærester angår ikke dig.
-I er altså kærester? -Han gik tilbage til sin eks.
Nå, men det angår ikke dig.
Endelig. Han tog hovedvej 95 til New Haven den 28.
Og den 29.?
Ingenting.
-Han betalte måske kontant. -Bilen forlod parkeringskælderen.
-Han kørte vel til stationen. -Vi har ingen billetkvitteringer.
Der kan være en anden måde.
Mobiler registrerer, hvor man er. Hvis Sam gemte filerne på computeren-
-kan vi placere ham ved studenterhuset.
Godt tænkt. Bonnie, tag på politi- stationen og hent Sams computer.
Tag hr. Millstone med.
-Der sker mange sære ting lige nu. -Ikke her.
-Jeg tænker hele tiden på i går. -Anstreng dig for at lade være.
-Gav din chef tilladelsen? -Computeren holdes til analyse.
Anklageren mistænker ikke Sam. Hun prøver at tilbageholde beviser.
Jeg har bare weekendvagten.
Asher sms'ede. Bonnie fik ikke computeren.
Anklageren tror altså, at indholdet skader tiltalen mod Rebecca.
Vi kan ikke forbinde Sam til stedet.
Ingen vil tro, at han stak af, hvilket gør os til mistænkte.
Raskolnikov.
"Forbrydelse og Straf". Han bliver sindssyg af skyld og melder sig...
-Ingen her er Raskolnikov! -Lad os drikke os fulde, mens vi kan.
-Inden Annalise melder os. -Hun ved ingenting.
-Lauren kan sladre til kæresten. -Frank ved intet! Ingen ved noget.
Undtagen universitetsbetjenten. Han så os slæbe liget ud.
-Slap af. Koncentrer jer om sagen. -Glem sagen. Vi har ingenting.
Ved I, at jeg sidder lige her?
Selvom Lila var gravid med Sams barn, er der intet motiv.
-Jo, hvis hun ville beholde det. -Vi har ingen beviser!
-Lila spurgte mig om p-piller. -Hun tog dem tydeligvis ikke!
Nej, men hun spurgte samme uge, som hun døde.
Lila var skeptisk over for abort. Derfor spurgte hun om klinikken.
-Hvad hedder klinikken? -Weisenstocks kvindeklinik.
Fru dommer! Hun spilder tiden i et forsøg på at få tiltalen frafaldet-
-og rette mistanken mod sin mand.
-Stemmer det, fru Keating? -Min mand havde en affære med Lila.
-Påstår hun. -Jeg har bedt om en faderskabstest.
-Lila opsøgte en abortklinik. -En almindelig kvindeklinik.
Hvis vi får udleveret hendes journal fra besøget, kan motivet bestyrkes.
Hvis du kunne fremlægge holdbare beviser...
Jeg afslår anmodningen. Gå hjem, Annalise. Pas på dig selv.
Pas på med at vise din skøre side.
De spurgte til os og vores historie. De fleste spørgsmål var rutine.
De fleste? Nate...
Jeg er i politiet, Annalise.
Jeg kan ikke ignorere det faktum, at du var hos mig, da Sam forsvandt.
-Du tror, at jeg ved noget. -Jeg er dum, hvis jeg ikke spørger.
Jeg tog hjem til dig, fordi jeg havde brug for dig.
Han er uhyret, ikke mig.
Undskyld.
Jeg... Jeg ville høre dig sige det.
-Jeg er så bange. -Det ved jeg.
-Og så gik I til bålfesten? -Nej, først læste vi hjemme hos Wes.
-Havde du kontakt med hr. Keating? -Lidt.
Laurel!
Vi arbejdede i hans hus, så...
Frk. Castillo, er der noget, du tilbageholder?
-Vil professor Keating høre det her? -Alt, som siges, bliver mellem os.
Hr. Keating plejede...
...at kigge på mig.
-Kigge? -På en seksuel måde.
Sig det ikke til fru Keating. Jeg ved ikke, hvordan hun ville reagere.
Tror du, at Sam stak af? Det er Annalise, vi taler om.
Hvem ved, om hun taler sandt, eller om politiet tror på hende?
-Tror du ikke på hende? -Gør du?
Hvorfor spørger du?
Jeg prøver vel bare at finde hoved og hale i det ligesom alle andre.
Hold op med det. Det er ikke dit job.
Nej.
Ingen tænker klart. Undtagen os. Vi går til politiet og tilstår.
Vi kan ikke tale her.
Jeg vil finde et fortilfælde, så vi kan få Lilas journaler. Hjælp mig.
Rebecca brød ind i huset. Wes uddelte det dræbende slag.
-Sam var i live, da du skubbede... -Jeg skubbede ham ikke!
Jeg mener bare... Vi kan redde os selv.
Vi kan gå til anklageren og sige, at det skyldtes chok.
-Og sige farvel til vores liv? -Men ikke vores karrierer!
Vi kan stadig tage advokateksamen og praktisere som advokater.
-Og Aiden? -Vil du giftes eller i fængsel?
-Hvad laver I? -Intet. Uden journalen er det slut.
Mildest talt.
Jeg talte med Griffins advokat. Han afventer.
Selvfølgelig gør han det. Vi laver det hårde arbejde for ham.
-Hvad er der? -Vi har ikke talt sammen.
-Alting er anderledes nu. Glem det. -Udmærket.
Det her bliver svært. Selv for dig, Annalise.
Jeg er her, hvis du vil snakke.
Jeg klarer mig.
Professor Keating? Klinikken har kameraer i venteværelset.
-Dommeren udelukkede kvindeklinikken. -Der er et fortilfælde.
Staten mod G. P. "Observation af patienter er ikke kommunikation..."
"...og ikke beskyttet information. Tavshedspligt kan ikke påberåbes."
Jeg anmoder om at få udleveret overvågningsbåndene.
-Loven beskytter patienterne. -Venteværelset er offentligt rum.
Fru dommer, klinikkerne må være en beskyttet zone.
Beskyttet fra udenforstående.
Patienters identitet er ikke beskyttet i venteværelset.
Kvinder, hvis ret til privatliv...
Videomaterialet må kun vises bag lukkede døre i domstolen.
-Retsbetjenten giver instruktioner. -Tak, fru dommer.
Dna-resultatet.
Skal jeg gå?
Bliv.
Han er faren!
Hvad helvede, Annalise?
Ingen bliver så lettet, fordi manden har gjort en død pige gravid.
Ikke uden grund. Tal med mig, jeg kan måske hjælpe dig.
Udmærket. Bonnie må aldrig kende sandheden.
Jeg gjorde mig klar. Krigsmaling, du ved. Kom i stemning til bålfesten.
-Jeg opdagede, at trofæet manglede. -Et trofæ, fru Keating gav dig?
Som belønning. Jurastuderendes Stanley Cup-pokal.
Hvorfor skulle Michaela eller trofæet været hos Keating-parret?
Hun ville slippe for eksamen.
Som er skidesvær og rykker nærmere, så hvis vi kan blive færdige...
Men ingen var hjemme, vel?
Og I kalder mig barnlig? Jeg er vildt moden sammenlignet med jer!
Nej, hvilket var underligt, fordi Connors bil holdt i indkørslen.
-Men ingen åbnede, da du bankede på? -Nej.
Jeg blev i to minutter og tog så til bålfest.
Så ringede en kvindelig bekendt, som ville komme hjem til mig og...
-I ved. -Hvor længe har forholdet varet?
Hr. Millstone og jeg har ikke et forhold.
Det var en engangsforeteelse.
Kom her, idiot!
I vil vel vide, hvornår jeg forlod huset? Omkring kl. 21.
Da Annalise fik at vide, at Sam kendte til graviditeten.
-Fortalte Sam dig det? -Jeg spurgte. Han nægtede ikke.
Faktisk gjorde han tilnærmelser, så jeg ville holde mund.
Ikke så sært, at han forlod byen.
Millstone! Kan vi veksle et par ord?
-Jeg læste ikke til eksamen. -Det handler ikke om det.
-Er du sindssyg? -Jeg ville ikke lyve for politiet.
Det sker ikke igen. Forstået?
-Vi havde det da sjovt. -Du havde. Jeg var fuld og desperat.
Jeg har fundet noget.
Der er Lila.
Og Sam.
Hun siger til ham, at hun ikke vil have en abort.
Stop. Hun kan måske hjælpe os.
Hun ville ikke være der. Dr. Turner talte med hende i fem minutter...
-...og så kom hun ud igen. -Hvordan reagerede hr. Keating?
Han blev vred og ville have, at hun skulle gennemføre det.
Sammen med videoen afleverer jeg et prøveresultat-
-som viser, at Sam Keating var faren.
-Sporbarhed! -Lav så mange test, I vil.
De beviser, at Sam Keating er den biologiske far.
Men ikke hans indblanding i mordet. Sam Keating er ikke tiltalt!
-Det er en fejl, fru dommer. -De vil have tiltalen frafaldet.
Men Deres bevisførelse bygger på indicier.
Fordi vigtigt bevismateriale tilbageholdes af fru Parks.
-Jeg ved ikke, hvad hun taler om. -Min mands computer.
Den indeholder koordinater, som knytter ham til mordstedet.
Fru Parks nægter at undersøge computeren af frygt for en dom.
-Har De adgang til computeren? -Vi har en computer...
...som muligvis tilhører Sam Keating.
På baggrund af disse fakta-
-beordrer jeg, at en teknisk ekspert analyserer dataene på computeren.
Indtil da er retten hævet.
Sindssygt? Jeg kalder det at vinde.
Jeg fik middag med min kommende svigermor og gik hjem til Asher.
Han skulle holde fest, men ingen kom.
-Hvor gik du så hen? -Hjem til Wes for at læse.
Vi har eksamen.
Hvad vil du?
-Så fulgtes vi ad til bålfesten. -Kørte du med hr. Walsh?
Ja. Er der noget galt?
Et vidne så bilen stå parkeret uden for Keating-parrets hjem.
Er Michaela der? Giv mig trofæet!
Det er min skyld! Ja, vi parkerede der.
Hvorfor parkere der, hvis I skulle til bålfesten?
Der er aldrig pladser nær campus-
-så vi parkerede der og gik resten af vejen.
De ved det.
Politiet. De spiller uvidende, men bruger omvendt psykologi.
-Slap af. -Du havde ret.
Vores opførsel er forsvarlig. Rebecca gik alene.
Da han blev aggressiv, forsvarede vi hende.
Bagefter blev vi ramt af PTSD.
-Og Aiden? -Jeg starter forfra.
Skifter navn og bliver hjemmegående. Måske ikke hjemmegående, men...
Jeg har lært at være smart.
Vi har også brug for hende.
Ser man det. Hykleren selv.
-Hvad? -Spil ikke dum.
Hvordan vover du at behandle mig som lort efter det, du gjorde?
Frank, hvad taler du om?
Bliv ved med at lyve så godt, så slipper du måske af sted med det.
-Vi må tale med dig. -Ikke lige nu.
Hør på os. Ellers ryger du ind.
Tag venligst plads.
Hr. Ingram, kunne De hente GPS-data fra hr. Keatings mobiltelefon?
Ja, fra computeren.
Viser den, hvor hr. Keatings mobil befandt sig den 29. august?
Ja, hans bevægelser er markeret med rødt.
Ligesom flere steder, han besøgte den aften.
Hr. Keating forlader New Haven kl. 19.02 og tager hovedvej 95 sydpå-
-helt til Philadelphia.
Hvis jeg forstørrer billedet, ser vi hans bevægelser i Philadelphia.
Han stopper på en café, men kører snart videre-
-og kører langs Middleton Universitys sydlige grænse-
-for endelig at stoppe ved adressen 3204 Spruce Road.
Det er Kappa Kappa Thetas studenterhus.
-Hvornår befandt hr. Keating sig der? -Mellem kl. 01.10-01.29.
Ifølge retsmedicineren døde frk. Stangard mellem kl. 00.00-06.00.
Min klient gjorde ikke fru Stangard gravid-
-og tog hende ikke med til en abortklinik.
Ej heller kørte hun gennem tre delstater til et sted-
-hvor liget af frk. Stangard blev fundet i en vandtank.
Og dog er min klient tiltalt for mord.
At fortsætte retssagen ville være justitsmord.
-Hvordan føles det at være frifundet? -Vil fru Keating forsvare sin mand?
-Ingen kommentarer. -Var Sam faren til barnet?
Hvor er fru Keating?
Manden er mordmistænkt. Respekter hendes privatliv.
-Hun er ikke ligesom andre. -Er det rigtigt at ofre sin mand?
-Nej, men hun er ikke menneskelig. -Hvad er hun så? Et dyr?
Ikke engang dyr er så hjerteløse!
Vi har intet valg. Vi må gå til politiet og lægge skylden på dem.
-Vi går til politiet i aften. -Vi beviste, at Sam er morderen.
-Vi er uden for mistanke. -De optrapper bare sagen.
At han er morderen, gavner os.
Straffen bliver mildere, hvis vi selv melder os.
Kom nu! Vi gjorde ikke det her.
Godt. Regn med mig.
-Hvad griner du ad? -Det var brudebutikken.
De vil bekræfte en prøvning!
Hvis Aiden bryder forlovelsen, venter en endnu bedre om hjørnet.
Du er stille. Hvad er der? Ikke i humør til at tilstå mord?
Jeg har det fint.
Hvad?
Hvad laver de her?
-Jeg sagde jo, at hun vidste det. -Hvordan vidste hun, at vi var her?
Jeg havde intet valg. Frank kom til mig. Han ved alt.
Så ved Annalise det. Du fortalte det, ikke sandt?
-Nej. -Lyv ikke!
Connor og Michaela vil tilstå. De vil give dig og Rebecca skylden.
Så vær rar at sige sandheden!
De er bange og paranoide. Jeg bebrejder dem ikke.
Men de nægter at lytte til mig. Du er den eneste, som kan stoppe dem.
Jeg orker ikke det her mere.
Hvordan ved jeg ikke, men du må fortælle dem det!
-Fanden heller... -Hr. Walsh?
Det betyder ikke noget, hvordan jeg ved det, men det gør jeg.
Jeg kan forklare, hvorfor planen ikke virker, eller I kan bare tro på mig.
Hør på mig. Du er bange. Det ved jeg.
I har oplevet noget grusomt.
Jeg bebrejder jer ikke.
I så fald havde jeg anmeldt jer den aften, hvor det skete.
Lad mig hjælpe jer. For hvis I gør det, lover jeg...
...at I slipper af sted med det her.
Dagens eksamen er en analytisk opgave.
I vil høre en sagsbeskrivelse-
-og skal foreslå en forsvarsstrategi for alle involverede parter.
Sagen er følgende: Fire individer går ind i en kiosk.
En af dem, hr. Grøn, begår røveri.
Ekspedienten gør modstand. De andre, hr. Hvid, frk. Blå og frk. Rød-
-kommer hr. Grøn til undsætning.
Det udvikler sig til slagsmål mellem individerne og ekspedienten.
Ekspedienten slås bevidstløs.
Du har tabt dig siden sidst. Er skolen stressende?
Eksamen.
Bang! Hr. Hvid skyder og dræber ekspedienten.
Det er kikset, og jeg har ikke råd til julepynt-
-men vi fejrer, at eksamen er ovre, og at jeg ikke skal i spjældet.
Endelig kan vi åbne den her.
Selvom hr. Hvid handlede alene, hjælper alle med at dumpe liget.
-Dig forventede jeg ikke at se igen. -Jeg har haft travlt.
-Velkommen til jura. -Jeg ved, du følte dig afvist.
Undskyld. Jeg vil...
Kan vi tale sammen? Jeg ønsker ikke, at det skal være slut mellem os.
Målet er at få individerne frikendt, og der er en måde.
Find den. I har 90 minutter.
Går det dig ikke på, at Keatings mand nu er hovedmistænkt i sagen?
Naturligvis. Men ærligt talt er det professor Keating, jeg tænker på.
Jeg kan ikke forestille mig, hvordan hun har det.
Så vidt jeg ved, er hun ret sejlivet.
Eller også lader hun som om. Hun bruger størstedelen af sit liv-
-på at få retfærdighed for sine klienter.
At få at vide, at hendes mand er en endnu værre kriminel end dem...
Jeg håber, han er mand nok til at vende tilbage og tage sin straf.
-Hvad er der? -Vi har et problem.
Kriminalassistent? Hannah Keating, Sam Keatings søster.
Hvad hans kone end siger, er min bror ingen morder.
Din svigerinde er i byen.
Rikke Thomsen BTI Studios